En els llibres d'història de França, el 18 de juny és el de 1940, el dia que el general De Gaulle fa la seua crida als francesos per resistir a l'ocupació alemanya, i no el de 1815, aniversari de la desfeta de Napoleó davant les tropes del duc de Wellington. Ja és sabut que el riure és de qui guanya, i mentre els hereus de la coalició victoriosa dirigida per la Gran Bretanya reunien els seus principals mandataris per celebrar l'efemèride als camps de batalla de Bèlgica, la representació francesa no passava de ser de segona fila. A la catedral londinenca de Sant Pau, al costat del príncep Carles d'Anglaterra hi havia només l'ambaixadora francesa al Regne Unit escoltant les notes del God Save the Queen i la pregària en acció de gràcies «per la memorable victòria que Tu has atorgat als exèrcits aliats». L'orgull nacional no vol saber res de derrotes. «Va ser una batalla horrible; però n'estam orgullosos: mai cap país ha estat capaç de dominar ell tot sol Europa», va dir l'historiador Peter Snow en comentar per televisió aquella batalla.
De rebot
Waterloo
25/06/15 0:00
También en Opinión
- «Han llegado a decirme que me busque un novio o le pida a un familiar para acceder a una hipoteca»
- El Seprona doblará su presencia en Menorca a partir de septiembre: los delitos que investigarán
- La ocupación de los hoteles de Menorca cae al nivel más bajo en 15 años pero se compensa con el precio
- Un hombre residente en Es Castell fallece ahogado en Cala Rafalet mientras buceaba
- Paco Vallejo: «Nunca volveré a España para vivir tras intentar estafarme»