A «Ciutadella veia; records d'un quant temps enrera», situada entre els anys 1800 i 1850, Joan Benejam, a partir de l'eix de la infantesa perduda, fa una mirada de vegades crítica i irònica, però sempre amb estima i benevolent, a la Ciutadella del seu temps. L'IME ha fet recentment una reedició, a partir de la feina de la filòloga Josefina Salord, d'aquesta obra costumista. Aquest és el text, de fet, en el qual es basa l'adaptació que Majo León i la dissenyadora gràfica i il·lustradora Gemma Contreras han fet per a fillets. I la mateixa Josefina Salord hi ha col·laborat amb una primera selecció de fragments.
![](https://uh.gsstatic.es/sfAttachPlugin/2356627.jpg)
Les autores expliquen que la intenció amb aquest conte és que es recordi la Ciutadella que Benejam va viure quan era petit, amb l'enderrocament de les murades i tot el canvi que això va suposar per a la ciutat. Així, parla dels canvis en la fesomia de Ciutadella, de costums, establiments, tradicions i anècdotes de fa dos segles. El resultat són 38 pàgines ben coloristes que expliquen coses curioses de la ciutat antiga, com que el peix es venia a la Plaça Nova, la festa de l'arròs de la terra i fets divertits. Com la gent es posava llençols per espantar pels carrerons foscos. O el «toc de la queda», quan tothom, a les 21 h, al so de les campanes de la Catedral, havia de ser a casa seva. Coses de la Ciutadella antiga que són història i alhora entretingudes per a infants.
El protagonista del relat és un Joan Benejam (en Joanet) vestit amb boina i recorrent els carrers de Ciutadella acompanyat d'un rupit, que li fa de guia. A partir d'aquí, es fa un retrat il·lustrat d'una forma molt expressiva, amb colors rústics però amb un estil molt actual, de la Ciutadella del segle XIX. I al qual les autores fan qualque aportació, com la recepta d'aquest arròs de la terra del qual parla Benejam. Hi inclouen també un glossari de paraules antigues, com ‘paborde' o ‘delme'. I un llistat d'eines de l'època, entre les que figuren la garnera d'aquell temps, l'ancolla o el llum en crulles. Eines que es troben al Museu de Can Saura.
Un conte amb un gran resultat gràfic i literari, i carregat de pedagogia, que permet conèixer més coses d'aquella Ciutadella i també de l'autor de «Foc i Fum», tant a fillets com a adults, perquè està pensat per a una lectura en família.
1 comentario
Para comentar es necesario estar registrado en Menorca - Es diari
Enhorabona, té molt bona pinta!